BROTTSPLATS MANHATTAN
- Redan elva dagar. - Hurra.
FREDAG
Det är väl här polisen ringer på och väntar på att få komma in?
Då så, Barney...
Vad i helvete gör ni?
Hetsa inte upp dig, Benesch.
Jäkla tidigt för ett besök, Dan.
Klaga inte, Barney.
Vi kunde ha kommit för en halvtimma sen.
Klä på dig, vi ska till Brooklyn.
- Brooklyn? - Brooklyn.
Jag har varit ren i två år. Vad vet jag om Brooklyn?
Det är det de vill veta. Kom!
- Kan ni visa mig ert tillstånd? - Det tog dörrvakten hand om.
Akta mina glasögon.
- Ingen pistol? - Sånt har jag slutat med.
Så här inför fastan?
Ni är inte kloka.
Jag trodde aldrig att ni skulle bryta er in.
Och det ska du säga?
- Hur gammal är du, gumman? - 22.
22?
Sätt fart, jag vill träffa ungarna före skolan.
- Du har alltid varit hemkär, Rocky. - Just det.
Rosita...
Kavajen.
Inte illa, va? Det är bara att be om det.
Lägg av.
Lägg bort pistolen, Rocky.
Du är galen. Det är bara ett rutinförhör.
Snacka inte skit! Säg till spaggesnuten vad som gäller.
Säg åt honom att lägga ner pistolen!
Upp med händerna, era jävlar.
Upp med händerna!
Jag tänker aldrig åka fast igen.
Varken ni eller nån annan ska ta mig.
Vänd er om.
Vänd er om, sa jag!
Lägg händerna på hans axlar, Danny.
Händerna på hans axlar!
Sätt dina bakom skallen, Bonaro.
Nu börjar ni gå långsamt.
Nej, du, Bonaro! Vi ska upp på taket.
Sätt fart, Madigan!
- Du spanade in bruden, nolla! - Vad fan tittade du på?
Han springer mot 99th Street!
Säg inget till honom. Han dödar mig!
Muller?
- Ja. Är det du? - Vad fan tror du?
Vi ses på samma ställe, men en timme senare.
- Klarar du det? - Vi kommer dit, båda två.
- Jag kommer absolut. - Jag går med på dina villkor.
- Det är bäst att du går med på mina. - Oroa dig inte...
Hallå?
Muller?
- Ja. Är det du? - Vad fan tror du?
Vi ses på samma ställe, men en timme senare.
- Ja? - God morgon, polismästaren.
- God morgon, Charley. - Trista nyheter, Tony.
Vad menar du?
Ett par grabbar i 23:e distriktet snubblade över sina batonger.
En Barney Benesch tog deras pistoler och stack.
Det var som fan. Vad heter poliserna?
Assistenterna Daniel Madigan och Rocco Bonaro.
Jäkla Madigan. Det hade jag väntat mig av honom.
Han är en bra polis, men följer inte alltid reglerna.
Jag gillar reglerna. Hur gick det till?
Du ska få alla detaljer när du kommer hit.
Okej.
Vad gör du uppe så tidigt?
- Jag kunde inte sova. - Problem?
Av alla slag.
- Hallå? - Förlåt att jag väcker dig, Tom.
- Kan du hämta mig nu? - Ja, jag kommer.
Tack.
Kan du berätta om det?
När jag vet mer.
Vågar man fråga vad du vill ha till frukost?
Bara kaffe och juice.
God morgon, Jim. Hjältarna är där uppe.
God morgon.
Gaska upp dig. Några av mina pojkar plockar kanske upp dem.
- Det skulle jag vilja se. - Rapporten om Benesch!
Madigan och Bonaro blir ännu sämre när de läser det här.
- Jag tar kopian. - Okej, kommissarien.
Ni har rätt att tiga och vägra svara på frågorna. År det uppfattat?
Allt ni säger kan användas emot er i rätten. År det uppfattat?
Ni har rätt att anlita ett ombud innan ni pratar med polisen.
Uppfattat?
- År det en advokat? - Ja, ett ombud är en advokat.
Har ni inte råd med ett ombud, så tillhandahålls ni ett.
Vad ska jag med en advokat till? Jag är skyldig.
- Man får gratulera. - Trist att väcka er med en sån nyhet.
Det är ingen fara, grabbar.
Jag väckte distriktschefen, som väckte kommunchefen.
Kommunchefen väckte polischefen.
Och ni ska veta att polischefen
redan har framfört den glada nyheten till polismästaren Anthony X Russell.
Det här kanske får er att vakna.
Mord? Enligt den första rapporten skulle Benesch bara förhöras.
Och därför tog ni två beslutet att hämta honom?
Vi visste var vi skulle hitta honom.
Så ni gav honom era vapen och gick?
- Lägg av, vi har nog med problem. - Det är då ett som är säkert.
Vad händer nu?
- Vi har några ledtrådar. - Till exempel?
Benesch har märkliga sexuella vanor.
Liksom halva befolkningen. Det är knappast en ledtråd.
Vår bästa chans är Midget Castiglione.
- Bookmakern? - Just det.
Benesch rånade och klådde upp honom.
Kanske för att han är dvärg.
Castiglione vill jämt veta var Benesch håller hus.
- Det förstår jag. - Varför skulle han säga nåt?
Han är skyldig Dan en tjänst. Ju förr vi hittar honom...
Ni stannar här tills city hör av sig.
Ni får kanske lite semester eller nåt värre.
Fram till dess skriver ni rapporterna.
Förresten, så får ni böta fem dagars lön för era pistoler.
Tack.
- Tack, Tom. Få i dig lite frukost nu. - Tack, sir.
God morgon, polismästaren.
Ursäkta att jag stör.
Polismästaren är här.
Kom in.
- God morgon. - År det du som är tidig?
Snarare ni.
Bitr. överintendent Griffen hälsar att han har kommit.
- Han kan komma upp. - Ja, sir.
- God morgon. - Kan nåt av det där vänta?
Allt kan vänta till efter lunch.
Ni vill kanske titta på talet till polishögskolans avgångsklass.
Om ni nu inte har ett nytt i år.
Klockan ett: Lunch med mrs Dorrn från polisens idrottsförbund.
På Bethesda Fountain Café.
- Klockan tre: Dr Taylor om sonen. - Jag minns.
Klockan fyra...
Vi kan ta det där sen, Marvin.
God morgon, polismästaren.
Sätt dig, Earl.
Då börjar vi från början.
Vi buggade den där George Muller.
l samband med utredningen om assistent Shafer?
Ja, sir. Muller har en grillbar i 18:e distriktet.
Vi tipsades om att prostituerade vistades här.
Vissa välkända, ljusskygga individer träffades ofta där.
Telefonen fanns i en verkstad som Muller hade andelar i.
Banden innehöll olika slags samtal.
När jag lyssnade på dem, så hörde jag en röst...
Fortsätt, Earl.
Jag hörde alltså den där rösten...
Ni känner ju till överintendentens säregna röst och uttryck.
Jag kände att det var min plikt att göra er uppmärksam på det.
Hyser du något tvivel om att rösten på bandet tillhör Charley Kane?
Som sagt var...
- Om det nu är överintendenten... - Säg mig bara en sak.
Tvivlar du på vems röst det är?
Nej, sir. Inte alls.
Jag skrev själv ut samtalet på bandet. Jag tänkte att ni ville ha det.
Du har väl inte tagit någon kopia?
- Nej, polismästaren. - Tack.
- Var det något annat? - Inget brådskande.
- Vi har några ledtrådar... - Bra.
- Vill ni att jag gör något? - Nej tack. l så fall hör jag av mig.
Jag beklagar att det är överintendenten.
Tack själv, polismästaren.
Snyggt och prydligt?
Nog för att Russell ska kunna hänga oss.
Vi skickar dit en bil.
Vänta här några minuter.
- Hallå? - Hej, älskling.
Hej, Rocky. Hur är det med dig?
Det är bra. Jag blir sen, vi fick lite problem.
- Så synd. Säkert att allt är bra? - Ja, det är ingen fara.
- Hur mår ungarna? - Bra.
- Kom de iväg till skolan? - Ja, och Mario tog med lunchen.
Andra gången den här veckan! Jag får dra ner på veckopengen.
Jag ringde bara så att du inte blir orolig.
Nu måste jag jobba. Vi träffas lite senare. Hej då.
Assistent O'Mara.
Vad heter ni och varifrån ringer ni?
- Hallå? - Väckte jag dig?
Nej. Var är du nånstans?
På stationen. Vi fick problem i morse.
- Vad hände? - Vi tappade bort en kille.
Tappade bort?
Ja, tappade bort honom. Nu måste vi hitta honom.
När kommer du hem?
Jag vet inte. Vi får se hur det går.
Vad ska jag ta mig för?
Jag ska försöka komma förbi. Vill du göra nåt, så gör det.
Vad menar du? Ska jag vänta på dig eller vad då?
Jag vet inte. Vi kanske haffar honom inom en timme eller flera dagar.
Dagar? Om det här sabbar festen i morgon, blir jag vansinnig!
- Sluta nu, Julia. - Det här är droppen!
Lyssna nu...
Jag köpte en klänning, bokade frissan...
Vi ska gå på festen. Lugna ner dig!
Okej. Var försiktig, för guds skull.
Jag lovar. Vi ses.
Det är hela historien.
Madigan och Bonaro betedde sig som bönder på en bordell och blev lurade.
Vi vet.
Plus att dessa prima, enligt över- intendenten "knivskarpa" assistenter,
inte visste varför han skulle gripas.
Det kan du inte klandra dem för.
Brooklyn utredde Kleyer-mordet.
Benesch och Kleyer var bekanta.
Därför ville man ta in honom till förhör.
Madigan och Bonaro kände honom, så de plockade upp honom.
De är primadonnor.
"Primadonnorna" har fått fler heders- omnämnanden för hjältemod än...
De borde ändå inte ha varit ensamma!
Medan de var det
fick Brooklyn veta att Benesch mördade Kleyer för 1500 dollar.
- Och Benesch tog deras vapen? - Ja.
- Jag vill se till att de prickas! - Sluta nu, för guds skull!
År de ute efter fler rubriker, så blir de bönhörda!
Det är inte den bild polisen behöver nuförtiden.
Det här är ingen PR-byrå, Hap.
- Ge dem 72 timmar att hitta Benesch. - Det ska bli.
Polischefen borde sätta ytterligare 20 män på fallet.
Ursäkta, men det gjordes för en timme sen.
- Nämen, tack. - Tack.
Se till att ta honom fort utan att nån skadas.
En sån bra ledare. Två av hans bästa män klantar sig och han jublar.
Jag är inte övertygad om att Madigan tillhör de bästa.
Det känns som om han gör saker jag helst inte vill kännas vid.
Som vad då?
När jag var hans kommissarie klädde han sig bättre än jag.
När jag käkade på nån sylta, dinerade han på Stork Club.
Sen upptäckte jag att det han inte fick för inköpspris, fick han gratis.
- "Polisrabatt", kallade han det. - Visst, det där är typiskt Madigan.
Men han har aldrig tagit mutor.
- Han har aldrig gjort nåt i gengäld. - Aldrig sålt sig, menar du.
Just det... Han har aldrig sålt sig.
När ska du ge dig av till den där examen?
Om tio minuter. Vi ses i bilen.
Var är han? År han inte där, måste han vara nån annanstans.
Kom!
Castigliones nya sekreterare har ordentlig munhäfta.
Jag vet nåt som kan bota det.
Jag vet inte vad hon heter. Hon slog mig med en sko och stack.
Tror de att vi kan uträtta underverk på 72 timmar?
När det gäller Russell, så är det rena välgörenheten.
Varför är polismästaren intresserad av oss?
- Jag känner honom väl. - Han var själv snut. Hur tänker han?
Det ska jag säga dig.
Han ser allt i svart och vitt. Det finns inga gråzoner.
Han var min kommissarie när kvarterets slaktare gav bort kalkoner.
Varenda snut i distriktet fick en.
Slaktaren var inte ute efter nåt, han ville bara sprida julstämning.
Men Russell skickade tillbaka sin kalkon.
Då levde hans fru. De var lika fattiga som vi andra.
Men han skickade tillbaka den.
Den kalkonen hade tur.
Du röker.
Alla gånger.
Du ser inte ut att vara på humör för examensdagen.
Jag har inte sovit en jäkla blund.
Du åt en bra frukost, ser jag.
Det har jag inte hört på åratal. Din far sa det jämt.
Jag saknar honom, särskilt en sån här dag.
Minns du den där vintern när du och jag var aspiranter
och du tvingades marschera ute i blåsten på Staten Island?
Allt för att du vägrade samarbeta med pojkarna från Tammany Hall.
Kommissarie Kane vid sjuans distrikt tog tag i saken.
Två dagar senare kom du därifrån.
Jag hade det precis lika kallt i Bronx,
men mig struntade han i.
Jag älskade din far. Han var den enda jag hade.
Jag delade honom gärna med dig.
Men mig genomskådade han alltid.
Jag minns särskilt en kväll, Tony.
Gubben satte sig mittemot mig och ställde en flaska whisky på bordet.
Han sa inget, så jag sa inget.
Flaskan blev urdrucken, och sen sa han:
"Charley, min gosse, om allt klaffar
så blir din gamle vän Tony Russell polismästare en vacker dag."
Han såg på min min vad jag tyckte.
Jag blev varken arg eller glad.
Sen sa han: "Var inte dum. Polisen är stor nog för två stora män."
"Om du har tur, så blir du hans överintendent en vacker dag."
Gubben svor förstås att han en gång såg ett troll på Loew's
så jag visste att han gärna överdrev.
- Charley... - Ja?
Jag ska träffa dr Taylor om hans son. Berätta.
Det där är kinkigt, Tony.
För två veckor sen tog en mor sin 14-åriga dotter till polisen i Harlem.
En pojke överföll flickan med kniv och tvingade in henne i bilen.
En grön sedan med två dörrar.
Två assistenter hämtade dr Taylors son.
- Gick de hårt åt pojken? - Nej, de rörde honom inte.
- Jag hamnar väl inte i knipa nu? - Har jag nånsin låtit dig göra det?
Madigan och Bonaro från polisen.
Mr Castiglione är inte här.
Precis som jag sa. Jag vet inte var han är eller vart han tog vägen.
Menar ni att ni inte har minsta aning om var han kan vara?
Han reste bort över helgen med Buster, det är allt jag vet.
Ge oss nycklarna till resten av stället, annars välter jag bordet!
- Och det är bara början. - Låt bli...
Understå er inte! Försvinn!
Ni ska få nycklarna!
Ni hade bara behövt be om dem.
Jag vet att ni är hans vänner.
Han gömmer sig inte där inne.
Vi ville bara försäkra oss om att han inte hade försovit sig.
Jag trodde att ni var hederliga.
När vi har råd. Hälsa att Madigan vill träffa honom.
Genast eller ännu tidigare.
Uppfattat?
- Det ska jag hälsa honom. - Gör det.
- Nu har vi börjat skrämma tanter. - Hon vet inget.
Midget hade inte sagt nåt, om han gömmer sig.
Vad ska vi hitta på nu, då?
Jag måste tyvärr säga att du ser hemsk ut.
Detsamma. Vet du hur länge vi har varit uppe?
- Jag behöver raka mig och sova. - Vi tar några timmar.
Det var ett förträffligt möte. Tack så mycket för att ni kom.
Jag ska tacka er å polisidrottsförbundets vägnar.
Vi vet att stadens ungdomar
hellre idrottar än slåss på gatorna och röker hasch.
- Vi vill gärna tro det, mrs Hewitt. - Adjö.
Ni nämnde Bergdorf's, mrs Bentley. Jag åker förbi där. Vill ni ha skjuts?
Det vore snällt, polismästaren.
- Visst är det här oförlåtligt, Tony? - Hemskt. Hur då?
Att lura alla de där rara damerna.
- Om vi nu lurar dem. - Du oroar dig alltid.
Jag är en fegis.
Med mycket dåligt samvete.
Min make och mina barn kommer hem på söndag.
Jag vet.
- När då? - Vid nio, tio på morgonen.
Det blir roligt att se dem igen.
- Kan du förstå det? - Ja, det kan jag.
Jag vet inte var jag är, Tony.
Jag gick hem för att byta om och hämta några saker i morse.
Då slog det mig - igen.
När jag är där...
vill jag bara vara med dig.
Och när jag är med dig, är en del av mig där.
Äktenskapsbrott är en ensam syssla.
Det stämmer.
Jag saknar dig alltid, även när du är hos mig.
För jag vet att du nån gång måste ge dig av.
Hur fick du mig att överge mitt beslut att aldrig inleda en relation med dig?
Och hur i all världen valde du mig?
Du var den enda i kommittén utan en teori om ungdomsbrottslighet.
Eller så var det för att jag blev kär i dig.
Om du följer mina instruktioner...
- Hej. - Hej. En sån överraskning.
- Jag lyckades slita mig. - Du ser slutkörd ut.
- Vill du ha en drink? - Ja, bara en skvätt vatten.
- Du har förstås ätit lunch. - Ja, du ringde ju inte.
Det gör inget.
Det finns lite kallskuret och potatissallad.
Tack.
- Helen Barry ringde. - Hur mår hon?
Fint. Hon sa att hon hade hört om dig på radion.
"Vad synd", sa hon. "Stackars Dan."
- Har ni fått fast honom? - Nej.
Helen har sina fel, men jag hade blivit galen utan henne.
Helen är en ragata, men vad fan...
"Vem är inte det", menar du?
Nej.
Inte alls, älskling.
Vad ska du göra i kväll?
Titta på tv, som vanligt. Det står mig snart upp i halsen.
- Jag kan all reklam utantill. - Gå på bio.
- Ensam? - Varför inte?
Du vet ju att jag avskyr det. Då tittar jag hellre på tv.
Därför har jag sett fram emot festen.
Vi ska gå.
- Vill du äta nu eller efter duschen? - Efter.
Helen ville få sagt att de ska köpa en stuga i Breezy Point...
Har jag några rena sockar?
Tack.
Jag sa inget, men vem köper ett hus på ett sånt ställe?
Där ser man ju bara poliser och brandmän.
Som om man inte såg nog med jäkla poliser.
Men du är en jäkla polis jag ser för sällan.
- Börja inte nu igen. - Varför kan vi inte vara som andra?
Min bror George och Marge har jättetrevligt.
- Han slipper bära vapen jämt. - George är en turgubbe.
Du får bara några hundra extra för det!
George måste tjäna 30-40000 dollar om året på sin grillbar.
- Han umgås med sin fru varje dag. - Han har tur.
Du kunde bli kommissarie i stället för att ränna på gatorna.
Du är smartare än de flesta, men du vill inte.
Du struntar i pengar och respekt, du vill bara ha kul på gatan.
Du kunde gott tänka lite på mig. Jag kanske vill ha ett liv.
Förbaskat också, Julia!
Varför måste du alltid dra samma gamla visa?
- Hallå? - Dan.
Har inte den där Buster en bror?
- Han jobbade i tunnelbanan. - Just det.
Han var speditör i Midtown.
- Kolla med kollektivtrafiken. - Det ska jag.
- Jag hämtar dig om 20 minuter. - Okej, då ses vi.
- Jag ska hämta din mat. - Älskling...
Förlåt mig.
Du har inget under den där, eller hur?
Det är väl lite för sent för det?
Buster är kanske inte riktigt som han ska.
- Men han är min bror. - Han har inget gjort. Det är lugnt.
Vi vill bara ha tag på Midget.
Jag hoppas att ni är ärliga. Mr Castiglione är snäll mot Buster.
Vi är ärliga. Sluta nu slingra dig och berätta var vi hittar Buster.
Det går inte en vecka utan att Buster hälsar på vår mor.
- De står varandra väldigt nära. - Var bor hon?
- Coney Island. - Adressen?
1064 Neptune Avenue, lägenhet 3.
Du har varit till stor hjälp, Nick.
- Men ring henne inte. - Det gör jag aldrig. Hon är döv.
Visst har er son en grön sedan med två dörrar, dr Taylor?
Davids sedan är blågrön.
Inte grön. Jag köpte den till honom.
Era män släpade honom till stationen
utan att det fanns några skäl att misstänka honom.
Han lär ha följt med frivilligt.
Och det fanns ett skäl.
Er son har gripits två gånger tidigare för att ha antastat flickor.
För två år sen. Gör det honom skyldig nu?
Polisen intresserar sig för människors beteendemönster.
En känd sexualförbrytare, på samma lista som er son
erkände till slut det här brottet.
Ni känner inte min son.
Han har gjort hemska misstag, men det var för länge sen.
Han har förändrats.
- Har ni barn? - Nej.
Försök ändå förstå hur jag kände mig som far
när David berättade om det.
Han utsattes för skändlig press för att tvingas erkänna ett brott.
När han kom hem var han nära kollaps och full av ångest.
- Han fick ringa er eller en advokat. - Han skämdes för att ringa mig.
- Han behövde inte svara på frågor. - Han var oskyldig. Varför tiga?
Ni är känd för att vara en man som inte räds att ta sitt ansvar.
Jag förväntar mig att poliserna straffas.
- Ja, polismästaren? - Kom upp, tack.
Jag har dr Taylor här.
Vi har utrett de två polisernas agerande noga
och rentvått dem från misstankar om brutalitet.
Jag kom hit för att se rättvisa skipas, och så ska det bli.
Men inte polisens syn på rättvisa, utan offrets syn.
Från den som tittar upp, inte tvärtom.
Ni pratar om hämnd, inte rättvisa.
Under upploppen i Harlem kallades jag Onkel Tom
eftersom jag verkade för fred och förståelse.
- Gjorde jag fel? - Ni gjorde rätt.
Bevisa det, polismästaren. Bevisa det för mig.
Kom in.
- Överintendent Kane. - Trevligt att träffas igen.
Stämmer det här med fallet Taylor?
Ja, polischefen utredde saken och gav mig en rapport.
Prata med Bowler and Silvers.
Rapportera sen till mig. - Jag kontaktar er på måndag.
Då väntar jag på att ni ringer.
Den polis som sköter sitt jobb backar jag upp.
Den som inte gör det, knäcker jag.
Det finns en regel för alla män som har i uppdrag att skydda allmänheten.
Våra män förväntas både att se till att lagen efterföljs
och att själva lyda under den.
Det är skönt att höra.
Det är lugnt, Buster.
- Hej, Midge. - Dan!
- Hur mår du? - Fint.
Rocky... Vad gör ni här i Coney Island?
Vi ville käka korv. Vad tror du?
Vi har sökt dig. Ringer du inte ditt kontor?
Jag kan ju läsa om det i tidningen.
Du kan få läsa din dödsannons, om Benesch får tag i dig.
Livvakt eller inte.
Ett straff till kvittar för honom nu.
Ja, det var därför jag fick panik.
Jag är inte världens största fegis, men han är läskig.
Jag hörde nyheten och tänkte att jag kunde bo hos Busters mor
tills ni plockar in den där dåren.
Vi behöver lite hjälp, Midge.
Du har ju en hel del kunder
som gärna pratar med sin bookmaker.
- Jag kan ringa några samtal... - Lyssna.
Vi vill ha Benesch nu, inte till jul.
Ju längre han går lös, desto kortare blir ditt liv.
Jag vet.
Kräket håller till i nån lya
där han käkar stjärtpaj med några brudar under reklampauserna.
Någon måste veta något.
Någon hallick, som inte pratar med oss, men med dig.
Dags att komma hem, Midge. Du behövs i händelsernas centrum.
Jag är ändå less på frisk luft, och jag är skyldig dig en tjänst.
Men lova mig en fin begravning, om han tar mig innan du tar honom.
Nu testar vi arméns lyxtältsängar. Jag är helt slut.
Gör du det. Jag kanske går ut och dansar.
Kom nu, så tar vi en tupplur.
Jag meddelar dig var jag finns.
Vi håller kontakten.
Hej.
- Du lever. - Knappt. Nåt att dricka?
Förbaskade tidningar! Man kunde tro att du var skurken.
Jonesy, du är en snäll flicka.
Berätta mer. Jag behöver tröst och sympati.
- Älskar du mig lite grann? - Du kommer tvåa efter min fru.
Då har jag inte tappat mark.
Ta det lugnt. Det är vatten i den där.
Mår världens sexigaste sångerska bra?
- Följer du med hem? - Snälla du...
- Du vet vad jag känner för dig. - Jag påminner dig om din far.
l helvete att du gör.
Nu räcker det.
Okej.
Notan!
Det bjuder vi på, mr Madigan.
Tack så mycket.
Säg till pojkarna att jag går hem.
En taxi väntar här utanför. Du ska sussa. Det är inte farligt.
Du har rätt. De borde inte se mig så här på polisstationen
när jag borde leta efter fanskapet som tog min pistol.
Jag köper en ny till dig.
Du kan inte sova i kostymen. Den blir förstörd.
Rena lakan!
När vill du bli väckt? Halv sju, sju?
Ring Rocky på stationen och ge honom numret hit.
Han ringer mig, om det är nåt.
Jag lovade att lämna ett nummer.
Du vet att jag menar allvar.
Varför kan vi inte ha det som innan du gifte dig?
Jag är kär i Julia.
Vem har bett om kärlek?
LÖRDAG
- Var fan har du hållit hus? - Bråka inte. Hoppa in.
Jag fick hämta bilen vid Flame Club.
Nån idiot gav mig en p-bot.
- Dagen börjar bra. - Ja.
Vem var det som ringde?
En vän till dig, sa han. Mickey Dunn.
Just det, han har varit boxare. Vi har inte setts på sex, sju år.
Han säger att han såg Benesch på McGinty's Bar.
- Tror du på det? - Jag vill.
Din polare måste vara ett fyllo, som sitter på en bar nu.
Vi måste ju kolla upp det.
Kan du inte köra lite fortare?
Du kan öppna det andra ögat nu. Jag lagade kaffet.
- Fick du sova lite? - Tillräckligt.
- Du sov oroligt hela natten. - Gjorde jag?
Du skulle vara ett värdelöst vittne.
- Har du alltid varit så tillknäppt? - Jag har fått höra det.
Min vän Charley Kane har svikit mig.
Åh, Tony... Det är svårt att tro.
- Hur kunde han? - Fråga honom.
Jag vet inte vad det gäller, men ge honom en chans.
- Han är din vän. - En av två.
Du kanske dömer er båda för hårt.
Det finns bara ett sätt.
- Nu låter du som en polis. - Jag är en polis.
Nej, du är polismästaren och Charley Kane är din vän.
Vänner ska man inte döma, bara älska.
Ska Charley ha särskilda regler, som inte ens gäller mig själv?
Finns det kanske inte en särskild regel för oss i det här sovrummet?
Du har rätt. Jag trodde inte att vi pratade om samma sak.
Tony...
Red ut det med honom. Det är viktigt för er båda.
- Jag gör det jag måste. - Jag vet.
Folk är mer komplicerade än man vill att de ska vara.
- Det gäller även dig och mig. - År du kvar när jag kommer i kväll?
Jag kommer att sakna dig.
- Hej, Dan. - Mick.
Jag hoppas att jag inte tog hit dig i onödan.
Benesch sitter i baren där borta.
Jag har stått här sen jag ringde, och han har inte gått ut.
- Finns det en bakdörr? - l gränden.
Vill du vara till stor hjälp?
Gå in. År han kvar, öppnar du bakdörren för oss.
Sen får vi se vad som händer. Hör du en smäll, så drar du.
Jag hoppas bara att det är rätt kille nu.
Okej, se bara till att du sticker om det blir fyrverkerier.
- Vad vill du? - Jag trodde du var från Cincinnati.
Driver du med mig, eller?
Ingen ska påstå att jag ser ut att komma från Cincinnati.
Var nu en snäll pojke och drick upp mjölken.
Jag är hemskt ledsen att jag drog ut er på ett blindspår.
- Jag bjuder på ett glas. - Det behöver du inte göra.
Jag kunde ha svurit på att det var Benesch.
- Det här bjuder vi på. - Tack.
- Ta det lugnt, Mick. Vi ses. - Absolut.
Du är en fröjd för ögat, Dan. Du ser ut att må jättebra!
Nej, Dan, så illa är det inte.
- Ta dem nu. - Sköt om dig.
Jag har känt dem i 15 år.
Trevliga grabbar. Bättre finns inte.
En till, Chuck.
Du och dina vänner. Var hittar du dem?
De hittar mig.
- Du vet väl vad det där gällde? - Nej, vad då?
Han var ensam.
Vet du vad, Dan?
Jag känner på mig att vi börjar få ont om tid.
Det är lustigt. Jag tänkte precis på Russell och den där kalkonen.
- Bil 112, bil 112? - Det är vi.
De har kanske fått fram nåt.
112 till centralen.
Åk till sydöstra hörnet av 104th Street och Broadway.
Sök upp anmälaren på lunchbaren där.
112 till centralen. Uppfattat.
- Var det något mer? - Nej tack, Marvin.
God morgon. - God morgon, Tony.
Morgonrapporten. Två knivöverfall och ett mord i Brooklyn.
- Inte bra. - Nej.
- År det ett gängmord? - Ja, det verkar så.
Ett gränskrig. Det fortsätter. De får gärna ta kål på varandra.
- Något nytt om Benesch? - Nej.
Bowler och Silvers, som grep Taylor... Jag träffade dem i morse.
Jag förhörde dem noga. De gjorde sin plikt, inget annat.
Det sätter jag mitt rykte på.
- Det var det. - Nej.
Vi måste säga nåt till dr Taylor. Han värnar om den stackars pojken.
Vad är det du grubblar på, Tony?
Jag kan spela upp det också.
Jag var rädd att det kunde vara det.
Om det var det, så tänkte jag att det enda jag kunde säga var:
"Du blev tagen på bar gärning, Charley."
Nästa steg var att gå, och kanske...
Kanske kunde din gamla vän låta dig göra det med lite värdighet.
- Det var så jag tänkte. - Berätta om det, Charley.
Vad spelar det för roll? Här har du hela samtalet.
Jag vill att du förklarar varför.
Det finns inget att förklara, pojke.
Jag begär bara avsked och går.
Nu tar du och berättar vad det här handlar om!
- År det en order? - Lita på det!
Där har du ju alla fakta.
- Jag tog ett kontrakt åt Muller. - Det är din son, eller hur?
- Hur i helvete visste du det? - Jag gissade. Berätta nu.
Du har ju alltid haft dina betänkligheter om Charley.
Det har jag själv haft.
Men gatupolisen Charley Kane Jr är en trevlig grabb.
En dag blir han en sjujäkla assistent.
Det är tidernas äldsta historia, Tony.
Han och hans fårskalle till fru hade satt sig i skuld
med 3000 dollar till ett låneinstitut.
Flickan har två pälsar. Kan du tänka dig?
En 21 -årig flicka med två pälsar.
Muller visste att han behövde pengarna, så han gav dem till grabben
mot att han höll borta sedlighetsroteln från Mullers ställe.
När grabben inte kunde hålla avtalet hotade Muller att ange honom.
Han visste att grabben skulle gå till mig.
Det där kräket Muller är rätt smart.
- Fortsätt. - Det är allt.
Den fjärde generationen Kane.
Och jag är den första som får sparken från polisen.
Det där såg aldrig gubben i den där whiskyflaskan.
- Hur mycket pratar vi om? - 3500 dollar.
- Varför gav du honom inte pengarna? - Han tog inte emot dem.
Din grabb kunde inte avsluta kontraktet, så du gjorde det åt honom.
- Det kan man säga. - Vad skulle du säga?
Det är lätt. Jag ville rädda grabben.
Sålde du dig själv, polisen och mig för en sån sak som faderskap?!
Vad i helskotta vet du om faderskap?
Inget, men jag känner Earl Griffen.
Tror du att han skulle skydda oss två inför en åtalsjury?!
Det är inget fel på mina öron. Du behöver inte skrika.
Vad ska jag göra med den?
Den frågan har jag väntat på länge.
Jag har väntat. Får jag bjuda på nåt?
Vi hoppar över det. Vad vet du?
- Ser ni biografen där borta? - Ja.
Till vänster på tionde raden bakifrån sitter den trevliga pojken Hughie.
Svart kavaj, gröna manchesterbyxor gul polotröja och tjockt hår.
- Visst är han rätt söt, Buster? - Känner vi honom?
Nej, men en gång körde han en bil i en stöt för Benesch.
Han är populär hos damerna och hjälper Benesch med tjejer.
Det låter okej, Midge.
- Vad gör han på bio mitt på dan? - Väntar på kvällen.
- Tack. - Visst var jag duktig?
Ja, om det funkar. Annars var du kass.
Det har du rätt i, Dan.
Hughie?
- Vad är ni för några? - Poliser, Hughie.
Assistent Madigan.
Det där är assistent Bonaro.
- Vad vill ni mig? - Vi vill prata med dig.
- Jag tittar ju på filmen. - Vi vet.
- Kom nu. - Jag har inte gjort nåt!
Sätt fart.
Sätt dig.
Jaså, du heter Hughie? Visst har vi träffats?
- Nej, jag har aldrig åkt dit för nåt! - Ta det lugnt. Ingen ska gripa dig.
Vi vill bara prata om Barney Benesch.
Så här kan ni inte göra. Jag vill ha en advokat!
- Varför gjorde du så där? - Vad då?
Seså, ge grabben en chans.
Kom igen nu... Han vill samarbeta. - Visst vill du det, Hughie?
Jag försökte bara förklara en liten lag för honom, Dan.
En cigarett, Hughie?
Lyssna nu, Hughie.
Glöm min kollega.
Nu är det bara du och jag.
Berätta var vi hittar Benesch, så får du gå och titta på filmen igen.
Jag är faktiskt ingen tjallare!
Jag vet att du inte är nån tjallare. Du är en ordentlig kille, ser jag.
Även om du hjälpte Barney med ett litet jobb. Eller hur?
Ja... Nej, jag vet inte vad du pratar om!
Antingen pratar du med mig eller med Rocky Bonaro. Hur ska det bli?
Vänta...
Madigan.
Du kan kalla mig Dan.
Dan...
Jag vet faktiskt inte så mycket.
- Gör du inte? - Nej.
Jag ställer ett par frågor och så svarar du ärligt. Okej?
- Visst. - Vi vet att du gav Barney tjejer.
- Jag ville inte. - Jaså?
Den där Benesch ringde hem till mig.
Den där dåren ber mig jämt att fixa ditten och datten!
Han ringer och ber mig fixa tjejer.
- Och det gjorde du? - Ja, nån gång då och då.
Annars slutar han aldrig tjata.
Jag vet inte var den där Benesch är.
Han är alltid på väg nånstans.
Han ber mig skicka tjejerna till olika adresser.
Det är alltid nya ställen.
- Träffar han nån tjej just nu? - Jag vet faktiskt inte.
- Han gillar en tjej som heter Rosita. - Henne känner vi till. Fler?
Sen är det en pundartjej. Hon heter Sarah.
Hon är nog lite för slö för honom och det var för tre månader sen.
- Vilka fler? - Fler?
Sen var det två systrar, Stella och Doreen.
De var jämt på Bongo Club. Det var nåt nytt för Benesch: systrar.
De jobbar även på ett ställe som heter Pale Moon.
- Var bor de? - Det vet jag inte!
De är på de där två klubbarna varje kväll.
- Men de ringer dig väl ibland? - Ja, för att kolla vad som händer.
- Vart ringer de dig? - Hem, förstås.
Då så, Hughie...
Skriv ner din adress och ditt telefonnummer.
- Det är lugnt, Hughie. - Har du varit en snäll pojke?
Absolut, Rock. Han ska hjälpa oss i kväll.
Vi hämtar honom klockan tio och tar en liten tur på stan.
Bor du alltid på den här adressen, Hughie?
För det mesta. Jag flyttar också på mig ibland.
Bor du där ensam eller inte?
Det är min mammas ställe.
Om du har nåt i skallen borde du umgås mer med henne.
- Jag vet. - Efter i kväll, alltså. Vi ses sen.
- Ursäkta att vi störde mitt i filmen. - Jag har sett den förut.
Han borde klippa sig.
Du glömde din bricka.
- Hur kunde jag göra det? - Jag hör av mig när jag vill ha den.
Vi ses i kväll på festen.
- God kväll, mr Madigan. - Hejsan.
Jag ringer så fort jag hittar en barnvakt åt Julia.
- Vad är det? - Du borde inte gå.
Tänk om nån av höjdarna får se er?
De skulle inte tro sina ögon.
God kväll, mr Madigan.
Trevligt att ha er här. Mrs Madigan är i svit 1004.
- Kan jag få en nyckel? - Javisst, mr Madigan.
- Säg bara till, om det är något. - Tack så mycket.
- Dan! - Hej, älskling.
Det där känns skönt. Jag har fått svälta.
- Var har du hållit hus? - Så rolig man kan vara.
- Hittade du honom? - Vem då?
Mannen du tappade bort.
Men jag måste gå tidigt i kväll.
Vad ska jag göra, då?
Oroa dig inte. Det kryllar av ungkarlar på festen
som duger till några danser och som sällskap i taxin hit.
- Vi kan välja ut honom tillsammans. - Inte dåligt för att vara gratis.
De vill tydligen ha kvar våra tjänster.
Äpple, päron, banan, whisky, bourbon eller bara is?
Jag tar dig med en skvätt whisky utan is.
Akta dig. Hotellrum har en märklig effekt på mig.
Jag vet.
- Då ser vi till att festen blir kul. - Okej, det låter bra.
Skål.
- Vad har du gjort i dag? - Inget särskilt.
Det där är skönt.
- Vet du att jag är svag för knän? - Bara mina, hoppas jag.
Bara dina.
Hur lång tid har vi på oss?
Inte så lång. Jag måste tvätta mig, se till att du kommer till festen
och dra innan Russell får syn på mig.
Förbaskat också! Jag är less på dig och den där Russell!
Vem sjutton är den där Russell? En jäkla irländare från slummen!
Lugna ner dig.
Jag vill gå på fest, då dyker Russell upp!
När vi ska lägga oss, kryper Russell ner mellan oss!
Nu räcker det!
Du har en snygg klänning, du kommer att göra succé.
Du vet att jag inte borde gå, men jag vill inte göra dig besviken.
Under de tio minuter du är där?
Snälla Julia, jag sitter i skiten!
Hittar vi honom inte i kväll, så är det kört.
Vad det gäller mig, är det redan kört för dig.
Älskling...
- Varje smoking döljer en pistol. - Just det.
Ska vi bara stå här som ett par golvlampor?
Vänta lite.
Hej, Ben... Hur mår du?
Kul att se dig. Det här är min fru.
- Har ni trevligt? - Jättetrevligt.
- Vem är du här med? - Ingen.
Det menar du inte? Då har du tur.
- Var har du din talong? - Vilken talong?
- Du har vunnit dörrpriset. - Dan...
Jag har ont i benet, och Julia vill gärna dansa.
- Med nöje, Julia. - Ha det så roligt, älskling.
- God kväll, polismästaren. - Hej, Dan.
Allt är bara bra. Bara bra.
Jag lämnade precis min fru här.
Jag är faktiskt på väg ut.
Jag ville inte att hon skulle missa festen...
- Jag skulle precis ringa min kollega. - Jaha.
Jag trodde att jag inte hade växel och undrade hur jag skulle lösa det.
Men sen hittade jag en tiocentare.
Intressant. Det var trevligt att träffa dig, Dan.
Ursäkta...
- Nåt nytt om Benesch? - Inte än, sir.
Men jag är säker på att vi snart får upp ett spår.
Jag skulle precis ringa min kollega.
Du sa det. Adjö.
Adjö, sir.
Trafikolycka vid 179th och Amsterdam...
Ser du nåt?
Inbrottsförsök i en bil. 267 West...
Stanna bilen, Sam. Se upp. Det där kan vara Benesch.
Ett ögonblick.
Ska vi gå härifrån, Julia?
Jag vet ett bullrigt litet ställe där vi kan ta en drink i lugn och ro.
Det låter kul.
Bara en dans till, sen går vi. Okej?
Hur länge har han varit där inne?
Ett år, tror jag.
Vad gör du, Hughie?
Inget. Har Doreen och Stella varit här?
- De är kanske på Bongo. - Nej.
Vi tänkte dra vidare till några ställen. Ska du med?
Nej, jag ska hem.
- Hittade du honom, Hughie? - Nej, men jag fick veta nåt.
Bartendern Ross har inte sett Stella och Doreen sen i fredags.
De skulle på fest med Benesch.
- Visste han var nånstans? - Nej.
- Ingen har sett honom. - Hälsade du?
Visst, precis det ni sa.
Dyker de upp, ska de ringa mig.
Okej, sov inte för mycket nu.
Du får fullt upp med att snoka, om de där systrarna dyker upp.
- Du förstår väl vad jag menar? - Ja.
- Men jag är ingen snut! - Kaxa inte.
Just nu är du en snut vad du än tycker om det.
Ligg kvar där nere. Vi kör hem dig.
- Vad väntar ni på? - Kulan tuschade luftstrupen.
Jag fick se till att han kunde andas.
Jag är polismästare Russell.
Du och din kollega var modiga.
Polismästaren...
Hur gick det för Phil?
Oroa dig inte för honom.
Lyft in honom.
Polismästaren...
Ett polisvapen.
Benesch måste ha tappat det.
Känner du igen den här, Dan?
Ja, sir. Den är min.
Försiktigt.
Kan man få en kyss?
En till.
Försiktigt... Duktig flicka.
Åh, älskling, älskling...
Håll om mig.
Håll om mig...
Kom nu, så går vi.
Jag bor bara några kvarter härifrån.
Vi är där på ett litet kick. Kom nu, så går vi...
- Nej... nej! - Vad då "nej"? Du vill ju också.
Nej, jag kan inte!
Jag kan inte!
Jag var arg på honom, men jag kan inte.
Det är klart att du kan, raring.
Jag är ledsen, men jag kan inte.
Var snäll och ta mig till hotellet.
Jag mår illa.
Snälla...
Okej, Julia.
- Sätt dig i bilen. - Förlåt mig, förlåt mig...
- Det gör inget. Sätt dig i bilen. - Förlåt mig...
SÖNDAG
- Ost eller sylt, Dan? - Det kvittar.
En Hughie söker dig på telefon.
- Hughie? - Stella är här. De var med Benesch.
Han skickade henne att köpa vodka, och då ringde hon.
- Hon stack, men Doreen är kvar. - Ta det lugnt.
Var är du någonstans?
100 Street och 2nd Avenue. Två kvarter från Benesch.
- Var? - East River Hotel. 102nd Street.
Han bor högst upp mot gränden.
- Stella säger att han har sex vapen. - Okej.
Gå till Washington Houses mittemot.
Vi träffas i södra änden. Och håll kvar tjejen, okej?
Visst.
Din fru ringde. Jag sa att du satt i telefon.
- Tack. - Hon hälsar att hon älskar dig.
- Vi har hittat Benesch. - Var?
East River Hotel.
Vi borde varsko citypolisen. Han verkar vilja löpa linan ut.
- Ser lägenheten ut exakt så här? - Ja, det stämmer.
Han skulle döda min syster om jag inte kom tillbaka!
Vi tar honom. Det är ingen fara.
Ta med Stella på bio tills det här är över, och tack ska ni ha.
Inspektör Price, rotel 23.
- Var är han? - Jag ska visa er.
Högst upp, sista fönstret till höger.
- År framsidan täckt? - Ja.
Har ni evakuerat våningen?
- Gör det nu. - Okej. Sätt fart.
- Har han en flicka där? - De säger det.
Det gör allt lite svårare.
Undvik tårgas och rök, om det går.
- Här är skissen. - Bra.
- Vem går in först? - Jag.
- Jag. Jag är äldst i tjänsten. - Med två dagar!
Dan går in först. Rocky täcker upp. Skjut bara i nödfall.
Jag vet att ni vill ge igen, men ni får inte bli vårdslösa.
Det är ont om duktiga poliser. Lycka till.
Tack, sir.
Vi skiter i västarna. Kom nu!
Bry dig inte om hunden. Kom!
Nu har vi evakuerat hela våningen.
Kom, farfar.
Du har inte en chans, Barney! Ta ditt förnuft till fånga och kom ut.
Jag har kvar en av era pistoler! Hur vill du ha den serverad?
Det är över. Kom ut, annars kommer vi in!
Vad väntar du på, Bonaro? Har du och Madigan blivit fega?!
Bara låset. Det är en flicka där inne.
- Täck mig, så går jag in först. - Lägg av.
Se till att han pratar.
Barney, skicka ut flickan. Hon kan inte hjälpa dig.
Hur vet du det? Jag blir kanske uttråkad!
Kom igen nu! Hon har inget med det här att göra.
- Vi kan snacka om det. - Jag är less på att snacka med er!
Skicka hit nån höjdare! Har borgmästaren kommit?
Han kunde inte komma. Han är upptagen med budgeten.
Du är en rolig prick!
Kom och ta henne innan jag sätter en kula i hennes korkade skalle!
Visst dödade jag honom, Rocky?
Dan?
Jag är... allvarligt sårad, Rock.
Se till att få bort allt folk härifrån.
Flytta på dig!
- Det här klarar du. - Tack, polismästaren.
Du är på sjukhuset om två minuter.
- Jag vill följa med honom. - Gör det.
Price, hämta mrs Madigan och en präst.
Rocky...
Ja, Dan?
Tog vi honom?
Ja, vi tog honom, Dan.
Det är ingen fara med dig.
Var är Julia?
Julia...
Hon är på väg, Dan.
Hon är nog på sjukhuset när vi kommer dit.
För... sent...
Se till att få bort dem.
Flytta på er nu...
Jag beklagar sorgen, mrs Madigan.
Varför det? Han var ju bara en jäkla polis.
- År ni ledsen att ni dödade honom? - Mrs Madigan...
Jag kör hem dig, Julia.
Ni bryr er väl inte om Dan Madigan?
Vad vet ni om honom? Bara att han var en av era jäkla poliser!
- Jag är hemskt ledsen... - Jag betackar mig!
Ni är en självupptagen mördare, och jag vill inte veta av er.
Jag vill bara ha Danny.
Jag vill ha tillbaka min Danny.
Bilen står där ute, polismästaren.
Det finns inga ord som känns rätt.
Nej, inga.
Charley, den där andra saken...
Vi pratar med Earl Griffen. Jag tror att det ordnar sig.
Vi gjorde en razzia på Mullers ställe i går kväll.
- Vi får se vad som händer. - Bra.
- Vi ses nere i city i morgon. - Ja.
Tony... Vad ska vi göra med dr Taylor?
Jag vet inte, Charley. Det får vi ta på måndag.